Oraklets ord står som et varsel.
En profeti.
Sparta vil falle.
Hele Hellas vil falle.
Og den persiske ilden vil legge Athen i aske.
Athen er en samling av stein, tre, stoff og støv.
Og som støv vil den blåse bort med vinden.
Kun Athenerne selv eksisterer.
Og verdenens skjebne avhenger av deres valg.
Kun Athenerne eksisterer.
Og bare solide treskip kan berge dem.
Treskip...
...og en flodbølge av helteblod.
Leonidas, min mann.
Leonidas, deres konge.
Leonidas og de modige 300 er døde.
De frie menn og kvinner av Hellas er ikke bundet av en heroisk spartansk død.
Krig er ikke kjærligheten deres.
Og alikevel gav han sitt liv for dem. For troen på et forent Hellas.
Våre fiender har oppildnet oss til kampen for frihet.
Kong Darius kom for å erobre landet vårt.
For ti år siden da ungdommen fremdeles brant i øynene våre.
Før denne harde krigen tvang barna våre til å bli menn.
For ti år siden begynte krigen slik alle kriger begynner.
Med en klagesang.
Marathon.
Perserkongen Darius, irritert over tanken på frie grekere-
-er kommet for å tvinge oss i kne.
Han går i land ved Marathon med en invasjonshær-
-tre ganger større enn det greske forsvar.
Ved daggry gjør Athenerne det utenkelige.
De angriper.
De angriper de trøtte Perserne-
-mens de forlater skipene etter en måned til sjøs.
De angriper før fienden rekker å forsyne soldatene sine med våpen.
Og hvem er arkitekten bak denne vanvittige strategien?
En lite kjent athensk soldat.
Mennene hans kaller han Themistokles.
Han gir perserne en smak av athensk krigsføring.
Alle tanker om heder er borte.
Tusenvis er døde. Hundrevis av dem er deres egne.
For håpet om et fritt Hellas-
-og idèen om demokrati.
Men var denne ideen verdt alt dette? Var den verdt alle disse ofrene?
Themistokles lar kong Darus avgjøre det.
For midt i kaoset oppstår muligheten et øyeblikk.
Og Themistokles griper den.
Et øyeblikk som gir gjenklang gjennom århundrene.
Et øyeblikk som hever han til den øverste politiske makt.
Nei!
Ett øyeblikk som gjør Themistokles til en legende.
Men selv da heder og ære veltet ned over han-
-visste Themistokles at han hadde begått en feil.
Det var i sønnen Xerxes`øyne-
-at skjebnen ulmet.
Themistocles visste at han burde ha drept den gutten.
Denne feilen ville for alltid hjemsøke han.
Themistokles sendte en sjokkbølge gjennom det persiske riket-
-som skulle forårsake ødeleggelse i hjertet av Hellas.
For da kongen var nær døden-
-ble alle generalene og rådgiverne hans innkalt til dødsleiet hans.
Deriblandt hans beste hærfører, Artemisia.
Hennes grusomhet var bare overgått av hennes skjønnhet.
Hennes skjønnhet kun likestilt av hennes loyalitet til sin konge.
Darius foretrakk Artemisia, for hun hadde gitt han seirer på slagmarken.
Hun utgjorde den perfekte kriger som hans sønn Xerxes aldri kunne bli.
Så kjært, barnet mitt.
Mitt kjære barn.
Far.
Xerxes.
Ikke gjenta din fars feiltakelse.
Ikke gå i mot de usle grekerne.
Bare gudene kan beseire dem.
Bare gudene.
I syv dager sørget Xerxes.
Den åttende dagen sådde Artemisia galskapens frø i tankene hans.
Din fars ord var ikke noe forvarsel, men en oppfordring.
Bare gudene kan beseire grekerne?
Du vil bli en gudekonge.
Artemisia samlet prester, trollmenn og mystikere fra hele riket.
De pakket den unge kongen i Cimmeriansk gasbind dyppet i eldgamle eliksirer-
-og sendte han ut i ørkenen.
I sin deliriske vandring snublet han over en eneboers hule.
Xerxes passerte de tomme øynene og tomme sjelene til skapningene-
-som gjemmer seg i de mørke krokene til alle menns hjerter.
Og i det mørket overga han seg selv fullstendig...
...til en makt så ondskapsfull og fordervet...
...at ingenting av det mennesket han var før overlevde.
Øynene hans funklet som rødglødende kull.
Han var avkledd, renset, bar og glatt.
Xerxes ble gjenfødt som en gud.
Artemisia stolte ikke på noen.
I ly av natten ble slottet ryddet for alle Xerxes sine allierte.
Alle han stolte på...
...alle som hadde oppfostret han...
...alle han hadde spurt til råds...
...ble ofre for raseriet hennes.
Og da gudekongen sto fremfor sitt folk-
-så Artemisia planen sin ta form.
For ærens skyld...
...for hevnens skyld...
...krig.
Krig!
Krigen nærmer seg Hellas-
-bestående av en hær på over en million.
Det burde være en smal sak for Themistocles, helten fra Marathon-
-å avslutte det han begynte på.
Vi må snakke Xerxes til fornuft.
Athen er en by av kujoner!
Hold kjæft! Dumme Spartanere!
-Gutteglade muskelbunter! -Stille!
Det er et demokrati, ikke et gateslagsmål.
Perserne angriper fra både nord og sør.
-Vi bør forhandle om våpenhvile. -Ja, vi må forhandle.
Forhandle med tyranni? Når har det gavnet noen?
Mine kjære landsmenn-
-vi kan kun bedømme fremtiden ut fra fortidens lidelser.
Mange av dere stod ved min side ved Marathon.
De av dere som holdt ut kampens grusomheter-
-dere vet hvordan fred skapes.
Ikke la dere lures.
Xerxes, sønn av Darius, er en forræder.
Akkurat her og nå må vi treffe et valg.
Vil vi kjempe for Hellas, eller ikke.
Argos, Korinth, Megara og Athen.
Ikke engang Sparta kan beseire perserne alene.
Vi må stå sammen som en nasjon-
-eller gå til grunne i våre egen egoistiske interesser.
Gi oss de skipene vi trenger for å forsvare Hellas.
Themistocles får bruk for mer enn bare skipene våre.
Han får også bruk for barna våre.
Og hva med Sparta?
Send alle skipene våre til Euboias nordlige kyst.
Så ber jeg om hjelp fra de mektige spartanerne.
Det er ikke noe nytt fra sendebudet i Sparta.
Kong Leonidas ble kanskje fornærmet av ditt generøse tilbud.
Kanskje skulle jeg personlig marsjere inn i Sparta og brenne det ned til grunnen.
Husk på:
Når en konge er elsket slik som meg...
...så kan mye oppnås.
De gjør dumt i å trosse min guddommelige makt.
Athen forsøker å danne en koaliasjon. Det er bare en samling ynkelige skip.
Når vi har krysset dette farvannet vil jeg lede styrkene mine over land.
Jeg vil minne kujonene i Hellas om-
-at vi ikke har glemt deres uforskammethet.
Hvil dere. Jeg fortsetter alene herfra.
Spartanerne er ikke spesielt gjestfrie.
-Spartanere. -Themistokles.
Din gamle slange. Hva bringer deg hit.
Jeg er kommet for å advare Leonidas om perserne.
Sendebudet deres har allerede lagt frem betingelsene deres.
Et symbolsk tilbud bestående av jord og vann.
Spartanere!
Hør godt etter.
En spartaners stolteste øyeblikk...
...den størst bedrift han kan utføre, er...
...når han har kjempet for Spartas overlevelse...
...og ligger død på slagmarken.
...som en seierherre!
Hvem er villig til å dø ved vår konges side.
Themistocles.
Du har reist langt for å se ordentlige menn trene.
Dronning Gorgo.
Burde du ikke lære dem å leve ved kongens side?
En ny æra er begynt.
Snart vil man kaste åket av mystisismen og tyranni.
-Det høres ut som en trussel. -Nei.
Det er en mulighet for å stå sammen mot en ordentlig tyrann.
Såfremt dere ikke allerede har gjort en avtale med Xerxes.
Vi kunne ikke bli enige.
Xerxes` sendebud var uhøflig og respektløs.
Truslene i Theben og Athen virker ikke her.
Dette er fødestedet til de største krigerne i verden.
Menn, hvis konge ville kjempe og dø for hver av dem.
Xerxes` sendebud forstod ikke at dette ikke er en typisk gresk bystat.
Dette er Sparta.
Stod det klart at Sparta ikke underkastet seg?
Ja. Leonidas rådfører seg akkurat nå med Orakelet.
Karneia er det eneste som står i veien.
Orakelet må vite at vi må kjempe.
Da kommer jeg i rette tid.
Flåten min representerer et forent Hellas.
Jeg trenger Sparta. Gi meg skipene deres, Gorgo.
Xerxes vil ønske at han aldri krysset Egeerhavet.
Du får ingen skip fra Sparta. Vi ønsker ikke et forent Hellas.
Det er din drøm, Themistokles, ikke vår.
Jeg tenker kun på Spartas overlevelse.
Vaktene mine følger deg ut.
Dere håner frihet her i deres avsideshet.
Og alikevel er dere blitt utvalgt til å forsvare den.
Min dronning.
Slutter Sparta seg til oss?
Perserne har visst gitt dem et tilbud de ikke kan avslå.
-Hva er det? -En vidunderlig død.
Det sies at du er den modigste av fangene våre.
Det sies at du er en hore fra de østlige hagene.
Du er ikke den smarteste.
Deres hærfører er gresk. Akkurat som meg.
Dere adlyder en gresk kvinne.
Ja, jeg er gresk av fødsel...
...og gresk blod flyter i årene mine.
Men hjerte mitt...
...er persisk.
Om få timer vil den greske flåten være utslettet.
Hva med vår hersker og de fryktede spartanerne?
Ikke vær redd.
Bare Kong Leonidas og hans 300 soldater er dratt i kamp.
De går fort under.
Du.
Er du enig?
Mange vil dø.
Selvtilliten din gir et sterkt inntrykk.
Det er merkelig at en simpel vakt ikke senker blikket sitt.
Det utviser mangel på disiplin.
En manns hender lyver ikke.
De avslører alle feil og mangler i personligheten hans.
Hendene dine er ikke grove nok til å arbeide på et skip.
Jeg kjenner alle under min kommando.
Kan du forklare hvorfor jeg ikke kjenner deg?
Tilgi meg, hærfører.
La meg presentere meg selv.
Grip spionen.
Feiging.
Stormen nærmer seg.
Det er bare dårlig gresk vær.
-Themistokles. -Kom inn.
Calisto.
Det det snakkes om, må ikke gjentakes. Noen steder.
Sønnen min har ikke opptjent sin rett til å sitte sammen med de erfarne krigerne-
-men du kan stole på han.
Javel. Snakk ut.
En gresk kvinne har kommandoen over Xerxes flåte mot sør.
Artemisia. Jeg har hørt om henne.
Artemisia har drap som yrke.
Hun har evner til sjøs, og hun besitter en enorm hevntørst.
Det sies at hennes familie ble drept av greske soldater.
Jeg har hørt alle historiene.
Hoplittene skånte ingen den dagen.
De voldtok og drepte hele familien hennes.
Så vendte de seg mot henne.
Etter mange år ombord på et gresk slaveskip...
...ble hun kastet overbord og overlatt til døden.
Hun ble funnet av et persisk sendebud.
Artemisia sverget å vende tilbake til Hellas...
...for å se det brenne.
Hun ble opplært av de dyktigste persiske krigerne...
...inntil ingen kunne beseire henne i sverdkamp.
Kong Darius var imponert over engasjementet hennes.
Hun ble raskt hærføreren hans.
Hun har solgt sjelen sin til døden selv.
Noen vil si at jeg har solgt min til Hellas.
-Hva synes du? -Jeg?
-Ja, du er landets fremtid. -Jeg er klar for å kjempe.
Jeg liker han. Han minner meg om deg.
-Vi trenger alle mennene. -Han er bare et barn.
Yngre menn har kjempet før meg.
Ti stille!
Du er en drømmer, og så snakker vi ikke mer om det.
Jeg har iverksatt planen din. Krigerne samles på annendagen.
Det blir bruk for dere. Det kan jeg forsikre dere om.
Det er dårlig nytt. Leonidas marsjerer mot De Varme Portene.
Dårlig nytt? Da er jo seieren vår.
Ja, hvis hæren var med han.
Men Leonidas dro avgårde med bare 300 krigere.
Så det eneste som skiller Athen fra total utslettelse...
...er Leonidas og 300 spartanere.
Jeg finner de fullbefarne krigerne og skaper orden i rekkene.
Det er ikke tid til å lære dem kamptaktikker.
Sørg for at de får nok å spise, og hold dem edru.
Noe annet?
De bør kunne svinge et sverd.
Det var som helvete.
-Faen. -Vet faren din at du er her?
-Nei, sir. -Og dette skjoldet og sverdet?
Det var bestefaren min sitt. Moren min gav meg dem i morges.
-Ga hun deg sin velsignelse? -Ja, sir.
Den har en skarp egg.
Faren din forbereder et overraskelsesangrep i morgen.
Jeg velger å kjempe her. Nå.
Kom om bord på skipet mitt, og der vil du få kjempe.
Ja, sir.
Vi har bare litt over 50 skip. Perserne har flere tusen.
-Skipene våre er ikke sjødyktige. -De kan ikke måles med fiendens.
Men våre er raskere og lettere å styre.
Bystatene har sendt noen få skip og Athen sørget for resten.
En persisk fortropp har søkt ly for stormen på den andre siden av stredet.
Hvis været blir bedre så kan vi angripe ved daggry.
En tidlig gresk seier.
Gudene har gitt oss en mulighet til å slå perserne og styrke den greske moralen.
Det er fristende, men vi holder oss til planen.
Ved solnedgang seiler vi ut og møter den persiske flåten.
Vi angriper i åpent hav unna kysten.
Det er selvmord å angripe en flåte på over tusen skip.
Sånn er planen min.
-Se den usle flåten deres. -Skipene deres utgjør ingen trussel.
Jeg trenger en nestkommanderende.
Den som beviser verdien sin, får en plass ved siden min.
General Bandari har meldt seg til å lede det første angrepet.
Bandari!
-Hærfører. -Hvis du leder angrepet...
...hvordan garanterer du da en rask seier?
-Mitt ord og mitt liv. -Bra
-Hva er ordrene mine? -Ydmyk grekerne og utslett flåten deres.
De vil alle dø.
Mine brødre! Besinn dere.
Ransak sjelene deres.
I dag skal vi stå vår prøve.
Og hvis dere i kampens hete...
...mangler en grunn for å kjempe videre...
...og en tanke som dere vil oppgi alt for...
...så ta en titt på krigeren på siden deres.
Derfor drar vi ut i krig. Vi er et brorskap av krigere.
Et ubrytelig bånd, forsterket gjennom kamp.
Dere blir aldri tettere sammenknyttet.
Det er ingen større ære-
-enn å kjempe for dem som vil ofre sitt liv for deg.
Kjemp tappert i dag.
Kjemp for brødrene deres! Kjemp for familiene deres!
Fremfor alt så kjemper dere for Hellas!
Soldater! Dere må huske på en ting.
-Hva er det? -Ikke bli drept på første dagen.
Det gjelder dere alle.
Den persiske flåten er sterkest i baugen, men svakest på midten.
Vi angriper dem der!
Nå!
Angrip!
Treff dem!
Skyttere, nå!
Tilbake! Nå!
Seil igjennom dem!
Fiendens taktikk er kreativ.
Vi kan ikke angripe dem. Vi taper slaget.
Nei, det er du som taper.
Trekk tilbake. De kan vinne i dag.
Jeg er lei av nederlagene dine, Bandari.
Skaden er ingen hindring.
-Jeg tror deg. -Klingen min er klar til i morgen.
I morgen vil du kjempe ved din fars side.
-Ikke dårlig for en flokk bønder. -Og diktere og billedhuggere.
Tenk at en flokk utrente menn skulle greie seg så bra.
Vi får bruk for styrken vår i morgen.
Hvor lenge tror du at vi kan stoppe dem?
Hvis planen min skal virke...
...inntil Sparta slutter seg til oss.
Soldater! Hvem vil dele vinen sin med meg?
-Rapportèr. -Vi teller enda tapene våre.
Men det er veldig vanskelig-
-på grunn av sjøen og mørket at...
Rapportèr?
75 skip er tapt. 30 er tilintetgjort. 20 er tilbake om få uker.
Den greske hærføreren heter Themistokles.
Ja, han er en athensk general.
Ryktet sier at han avfyrte den pilen som traff kong Darius.
Denne Themistokles har vist seg å være glimrende i kamp.
Det samme kan ikke sies om deg.
Synes dere at jeg er urimelig? Er det for mye å be om en seier?
Skuffelsen deres er berettiget.
Skuffelsen min....
Skuffelsen min ligger ikke i tapene våre.
Noen ødelagte skip og noen døde slaver betyr ikke noe for meg.
Skuffelsen min...
...ligger hos disse mennene.
Selv om jeg står blant 10.000...
...så er jeg alene.
Jeg trenger en ved min side. Èn som jeg kan stole på.
Fortell meg, general Kashani, er du den mannen?
Du vil smake seierens sødme når dagen er omme.
-Det sørger jeg for. -Det håper jeg.
Fremad!
Nå!
Ikke mist dem av syne!
-Grekerne trekker seg tilbake. -Han er akkurat der han vil være.
-General Kashani er en dyktig strateg. -Jeg mente Themistokles.
Klipper!
Stopp!
Hold ut!
-Hva gjør du her? -En mann må beskytte familie og land.
-Hvem har sagt det? -Faren min.
Themistokles fører list med stor ynde.
Hvorfor er det for mye å be om en seier?
Stille...
Du skal være sendebudet mitt.
Nå frykter de oss og de greske krigerne!
Han har rett.
Frykt den greske kriger, hans sverd og skjold.
Frykt hans kjærlighet til Hellas.
Men mest av alt, frykt hans frihet.
Ikke vær sint på gutten.
-Jeg tok han under min kommando. -Sinnet mitt er forbeholdt fienden min.
Themistokles.
Atemisias skip ligger for anker i nøytralt farvann.
-Hun vil snakke med Themistokles. -Kan du love at han kommer tilbake?
Den eneste æren tilbake for henne vil være-
-å se deres knuste flåte synke til bunns.
Når hun ser deg naglet til masten av sverdet hennes-
-mens du forsvinner ned i din våte grav.
Hvorfor sa du ikke det med det samme?
Velkommen til min ydmyke pram. Vi er beæret over besøket ditt.
Prammen din og du er rett og slett imponerende.
Vennlige ord.
Følg etter, Themistokles, vi har mye å snakkes om.
Tror du at grekerne er gudenes etterkommere?
Det er dèt jeg har hørt.
Og du? Nedstammer du fra en gud?
Ut fra de siste dagers kamper å dømme...
...så besitter du en guddommelig kraft.
Hvem er det nå som bruker pene ord?
Ifølge folkene mine drepte du kong Darius ved Marathon.
Mange heroiske bedrifter fant sted den dagen. For ti år siden.
Krig overdrives ofte.
Denne burde du kunne huske.
Jeg gjør mitt for å forsvare Hellas.
Og jeg gjør mitt for å beseire henne.
For hver falne greker må du drepe 1000 persere
For hvert skip jeg senker, må du senke 100.
Jeg kan takle tap i ukesvis. Måneder om nødvendig.
Mine styrker vil beseire dere, og jeg vil senke skipene deres.
-Jeg vil ta deres greske frihet. -Vil du at jeg skal overgi meg?
Nei. Jeg tilbyr deg å slutte deg til meg.
Jeg trenger en hærfører som deg.
Se på det forsvaret du har behersket.
En håndfull bønder. Leonidas og hans 300 spartanere.
Det er en fornærmelse at verdens største rike møtes av dette.
Jeg bebreider ikke deg, Themistokles.
Du har kjempet som om Poseidons blod fløt gjennom årene dine.
Jeg bebreider Hellas.
Disse byråkratene beskytter sine egne interesser-
-ved å sende deg i døden.
Og allikevel kjemper du.
Det må være.... Hva?
En familie tilbake i Athen-
-som får deg til å kjempe med en sånn lidenskap.
Jeg har ikke tid til familie.
Jeg har tilbrakt hele livet mitt med min sanne kjærlighet.
Den greske flåten.
Og min eneste lidenskap: Å ha den klar til deg.
Tanken om din lengsel etter meg gleder meg.
Du ga avkall på familie og kjærlighet...
...i forventingen om en langt større nytelse.
Nytelsen av stål og kjøtt.
Av liv og død.
Sinnet... og de skinnende musklene.
Den rendyrkede nytelse og dypeste sorg.
Dø med meg hver kveld, og gjenoppstå med meg hver morgen...
...mens du begraver sverdet ditt i våre fienders hjerter.
Du kjemper for frihet.
Jeg tilbyr deg frihet uten konsekvenser eller ansvar.
Slutt deg til meg.
Trekk pusten med meg som om det var ditt siste åndedrag.
Slutt deg til meg.
Nei.
Du er ikke en gud. Du er bare en mann.
Vær rask med sverdet ditt.
Du dør ikke i kveld. Vakter!
Fjern denne uslingen fra skipet mitt.
Nå. Hva har du lært?
Kan Artemisia beseires?
Neste gang vi møter henne, så bryter helvete løs.
Hold fast!
Send livvaktene min av gårde.
-Tilbake! -Trekk tilbake!
Themistokles! Nede i vannet!
-Skyttere! Opp på dekket nå! -Opp på dekkeet!
Styrbord. Skyt!
Kjemp videre, gutt. kjemp videre.
Sikt etter mennene øverst! Der oppe!
Forlat skipet! Forlat skipet!
De døde bærer ingen skyld. Ikke noe ansvar.
Themistokles ser likene av mennene sine farge havet rødt med blodet sitt.
Var de ofre for egoet hans?
Eller en lindring av skylden hans for feilen ved Marathon?
Hvor mange liv hadde vært reddet hvis Themistokles hadde drept den gutten?
Det vet ikke han selv engang.
Min venn.
Vi kjempet en umulig kamp.
Sammen.
Hør på meg, Themistokles
Du må kjempe med dobbel styrke i morgen.
-Vi kjemper sammen. -Nei, gutten min.
Du skal kjempe for oss begge.
Hva sa han?
Det forteller jeg når tiden er inne for det.
Vær stille nå. Sett deg ved din fars side.
Hvor mange ganger skal vi gjenta denne tragedien?
Så mange ganger det er nødvendig.
Vi tar livet av unge menn.
Tror du at jeg liker det?
Å se min venn ånde ut?
Hver en kvinne jeg gjør til enke...
...og hvert et barn som vokser opp uten en far...
...er resultatet av mine valg.
Det er den byrden jeg må bære.
Hvor lett det er å drepe den sterke og selvdisiplinerte.
La hæren min se Spartas mektige krigere.
La dem marsjere forbi disse likene.
La dem se konsekvensene av å utfordre en gudekonge.
Kong Leonidas og hans modige 300-
-var det beste Hellas kunne sende.
Ingen vil kunne stå mot oss nå og beseire oss.
Ingenting vil kunne stoppe mitt rikes seiersgang.
Deres Majestet.
Før den døde kongens sverd til Athen. La dem vite at jeg er på vei.
La dem vite...
...at Athen....
...deres dyrebare by...
...vil forsvinne i historiens glemsel.
Themistokles!
Jeg bringer nytt fra Thermopylene.
Leonidas ble forrådt av en pukkelrygg. Spartanerne ble massakrert.
De Varme Portene er tapt.
Hvilket offer.
Nå har Hellas fått sine martyrer.
Daxos...
...ri ut med budskapet fra De Varme Portene...
...til hver by og hver landsby. La alle landsmenn høre ordene dine.
-Men de er døde. Alle sammen. -Spartas offer vil forene oss.
Dra avgårde.
Før skip og mannskap i sikkerhet ved Salamis.
-Og du? -Jeg fører Daxos` budskap til Athen.
Jeg hørte at det var en pukkelrygg som hadde skylden for tapet av De Varme Portene.
At han forrådte sitt land...
...og flådde kappen av ryggen sin mot betaling i persisk gull.
-Hva er navnet ditt, forræder? -Efialtes fra Trachis.
Jeg burde væte denne edle klinge med blodet ditt.
Du ville gjøre det riktige.
Det er lite skjønnhet i meg.
Det er lite skjønnhet i handlingene mine.
-Kom igjen. -Jeg ber deg...
...og hele Athen. Gudekongen vil brenne ned byen!
Vær stille! Leonidas og Spartas offer...
...var ikke et nederlag.
Det var en fin seier.
Denne tapre gjerning...
...gjør at vi kan samle alle bystatene og forene Hellas...
...med èt eneste mål...
...mot en fiende!
Overbring gudekongen din følgende budskap:
Vi tar de skipene vi har igjen...
...og avslutter kampen ved Salamisbukten.
Men det vil føre til død og ødeleggelse.
Ja, det vil det.
Themistokles.
Jeg skal snakke med dronningen deres.
Jeg advarer deg, Athener, du får ingen hjertelig velkomst.
Du har min dypeste medfølelse.
Vi kan ikke endre Leonidas` skjebne-
-men hans offer vil ikke bli glemt.
ikke belær meg om offer og kom igjen, Athener.
Jeg ber om hjelp fra hele den spartanske flåte.
Alle de menn og skip dere kan unnvære.
Har jeg ikke ofret nok for din drøm om et forent Hellas?
Skal jeg legge sverd i hendene på barna våre?
Vil det glede deg?
Har jeg ikke ofret nok for ambisjonene dine, Themistokles?
En konge.
Menn, fedre, brødre. Sparta ofrer ikke mer.
Dette tilhører deg.
Hevn han.
Oraklets ord stod som et varsel. Hele Hellas vil falle...
...mens den persiske ilden vil gjøre Athen til aske.
Athen er en samling av stein, tre, stoff og støv.
Og som støv vil den blåse bort med vinden.
Kun athenerne selv eksisterer.
Og verdens skjebne avhenger av valget deres.
Kun athenerne eksisterer.
Og kun solide treskip kan redde dem.
Treskip...
...og en flodbølge av helteblod.
Grekerne gjorde dumt i å trosse oss.
Leonidas og hans menn kunne ikke måle seg med en guds vilje.
Themistokles var en verdiløs feiging.
Nå fortjener denne patetiske flåten knapt oppmerksomheten vår.
Hadde denne verdiløse feigingen stått ved min side-
-hadde vi inntatt hele verden.
Min konge!
Din ydmyke tjener bringer nytt.
Den greske flåten ligger forsvarsløs ved Salamisbukten.
Nå kan den enkelt tilintetgjøres.
Hvem er hærføreren deres?
Themistokles fra Athen.
Themistokles er død.
Han er i live! Jeg har selv sett han.
Gjør troppene mine klare. Vi angriper nå.
Det ville være lurt...
...om vi sendte en fortropp av gårde.
Hvordan våger du å betvile min krigsførsel?
Jeg er gudekongen. jeg beseiret Leonidas.
Jeg la Athen øde. Jeg er din konge.
Å drepe Leonidas og soldatene hans gjorde dem bare til martyrer.
Da du utslettet Athen...
...satte du fyr på det eneste av verdi i dette landet.
Jeg angriper grekerne... med hele flåten min.
Artemisia, stopp!
Ikke glem hvem som satte kronen på ditt umodne hode...
...min konge.
Bli sittende på tronen din og følg slaget fra sikker avstand.
I det fjerne kunne vi se ødeleggelsen av Athen.
Vi må konfrontere uhyret som har kastet død over landet vårt.
Jeg hadde håpet at spartanerne ville hjelpe oss.
-De har kanskje ofret nok. -Du har sviktet oss alle.
-det er din skyld Themistokles. -Uten dem er vi bare bønder.
Vi skulle ha forhandlet med perserne da vi kunne.
Dere har alle rett.
Ja, vi har bare en håndfull skip igjen.
Og ja, vi er bare bønder. Vi er handelsmenn.
Vi er gutter...
...gjort til menn i kampens hete.
Jeg spilte et farlig spill... og jeg tapte!
Hvis dere velger å vende meg og deres land ryggen...
...så vil jeg ikke dømme dere.
Dere kan fritt gå. Dere er fremdeles frie menn.
Fint nok.
La oss så befri Hellas fra fiendens flåte.
Det er en ære å delta i slaget i dag.
En historie som vil bli fortalt i tusen år.
La vår siste kamp bli skrevet inn i historien.
La det stå klart...
...at vi valgte å dø stående....
...fremfor å leve på kne!
Du skal kun huske på en ting i dag.
-Ikke bli drept. -Nei.
Din fars siste ord.
Han sa at du har fortjent å sitte til bords med krigerne.
Min bror, jeg har ikke flere taktikker eller knep.
Dette blir vår siste kamp sammen.
Vi har kjempet side om side så lenge jeg kan huske.
Jeg vil med glede ha dette som min siste kamp.
-Og forberedelsene? -Under dekket.
-Bra. -Vil du sette inn alt?
Ja.
Uten Artemisia er ikke den persiske flåten verdt noe.
Vi kommer aldri nært nok på henne.
Jeg gjør, og gjør en slutt på dette.
Vi vil ikke kunne trekke oss tilbake.
Jeg vet det.
I dag blir de siste greske skipene utslettet.
Ikke vis dem nåde! Ingen barmhjertighet.
I dag vil vi danse på ryggen til døde grekere.
I dag overgir de seg.
I dag vil jeg merke Themistokles` hals under støvlene mine.
Soldater, gjør dere klare!
Gjør klar til nærkamp! Angrip!
Faren din våker over deg.
Ikke hold igjen! Kjemp for deres ære!
Jeg er ikke her for å se på!
Nå! La sjelene våre brenne i helvete!
Du tilbød frihet uten konsekvenser eller ansvar.
-Tar du imot tilbudet mitt? -Svaret mitt er fremdeles nei.
Du kjemper hardere enn du knuller.
Overgi deg eller dø.
Hvem ville du kjempe mot om ikke meg?
Ingen kunne utfordre ferdighetene dine.
Jeg vil heller dø som en fri mann enn å leve som en slave.
Også selv om kjeden var forbundet med deg.
Det begynner som en hvisken.
Et håp.
En svak bris danser mellom skipene mellom 10.000 krigeres dødsskrik.
Den stryker gjennom håret hennes så ømt som en elskers hånd.
Den brisen, det håpet ble til en vind.
En vind som blåser over Hellas med budskapet om frihet.
Hvor klokt det var å ofre Leonidas i frihetens navn.
Ofringens vind.
Frihetens vind.
Rettferdighetens vind.
Hevnens vind.
Du blir omringet. Hele Hellas går i mot deg.
Delfi, Theben, Olympia, Arkadia...
...Og Sparta.
Hvis døden kommer, så er jeg klar.
Jeg kan senke sverdet mitt. Du rekker fremdeles å flykte.
Ikke tving meg til å drepe deg.
Be skipene dine om å trekke seg tilbake og overgi deg til meg.
Overgi meg?
Norsk Tekst: Team NB-sub Takk til SUBLIME, www.nxtgn.org